Нищо добро не може да последва от терминологичен хаос и непознаване на материята
 
Проф. Фол, каква е Вашата оценка за законопроекта за културното наследство като цяло?
 
Разбира се, трябва да има нов закон, защото старият обслужва друга държавно-икономическа система с други обществени отношения. Нов закон трябва да бъде гласуван, но не и във вида, в който е минал на първо четене в НС. Аз напуснах общественото обсъждане на закона, организирано от кръга „Будител” не само защото то се превърна в говорилня, а защото беше подменен предметът на обсъждането. Всъщност имах усещането, че ние се занимаваме със закон за собствеността, а не със закон за културното наследство. Видно е, че законът за собствеността трябва да е синхронизиран с уреждането на собствеността на колекциите в закона за културното наследство и същевременно с европейското законадателство. Колекционерите реагират най-шумно, в някои случаи основателно, тъй като законът е неясен в терминологическо отношение, например в дефинирането на „национално богатство”. Явно в законодателството от десетилетия (още след Освобождението) е имало юридически „вратички”, които са позволявани за събиране на колекции. Аз мисля, че въпросът за собствеността на колекциите, независимо какъв закон ще се приеме, ще бъде решаван в съда за всеки отделен случай. Не това обаче ме тревожи, а фактът, че в закона са пропуснати и объркани много важни неща, не е дефинирано иманярството, не са предвидени строги санкции за тази дейност - надявам се, неумишлено. 
 
Изобщо дефинирано ли е понятието „културно наследство”?
 
Не. И там е проблемът. Още древните египтяни са знаели, че думите творят битие. Ако употребим една дума не на място, тя води след себе си ред ситуации, които в края на краищата се материализират. Не знам кой е уточнявал терминологията, вероятно не са археолозите, които са участвали като експерти при подготовката на закона, тъй като не мога да допусна, че те биха подменили културното наследство с археологическо наследство и биха неглижирали документалното, ръкописното и книжното богатство, нематериалното културно наследство. Впрочем, нематериалното културно наследство е въобще игнорирано. 
 
Кое според Вас е най-слабото място в законопроекта?
 
В този закон практически не присъстват музеите, дори общоприетото определение за музей на Международен комитет на музеите към ЮНЕСКО не се използва! Неяснотата с музеите според мен е най-страшното. Не са уточнени видовете музеи, различията в статута им, териториалният им обхват, формата на собственост. Българската православна църква надигна глас за Църковно-историческия музей, един от най-богатите в България. Тази колекция с какъв статут е? Как ще се доказва собствеността, както се изисква в закона? Ще надигнат глас и хората, изповядващи ислям, и евреите, и арменците, защото те също притежават сакрална утвар, която може да е с изключително висока културна стойност.