Доц. Евгени Сачев: Проектозаконът за културното наследство е по-лош, дори от този от 1969 година 
05 август 2008 | 06:07 | Агенция "Фокус"
За законопроекта за културното наследство Агенция “Фокус” разговаря с доц. Евгени Сачев, преподавател и автор на редица книги в областта на опазването на културното наследство.

Фокус: Доц. Сачев, вие споменахте, че в доклад на Съвета на Европа се казва, че законопроектът е хаотичен, какви са предпоставките за това заключение? 
Евгени Сачев: На 26 февруари Генералният Секретариат на Съвета на Европа изпраща с придружително писмо до заместник-министър Иван Токаджиев своя доклад на комисията, която е оторизирана в Съвета на Европа да подпомага законодателните инициативи в областта на културното наследство, както и да подпомага изграждането на административен капацитет за управлението на културното наследство. В придружителното писмо към доклада, изготвен от групата с особено назначение, изготвила го след проучване в полза на искането на парламента на България, за правна помощ от страна на Съвета на Европа. Докладът е неблагоприятен за проектоверсията на представения закон изяснява подчертава и изяснява условията за възможно сътрудничество с България в процеса на изготвянето на нов закон за опазване на културното наследство. Препоръките са координирани със Съвета на Европа. Не е вярно това, че нямало официално писмо, тъй като официално е искано от парламента на нашата страна, помощ от Съвета на Европа. Съветът на Европа, посочва, че въпреки че докладът не е благоприятен, ще продължи да изяснява условията на възможно бъдещо сътрудничество за бързото създаване на един модерен закон. Няма нищо вярно в това, че Комисията по култура в лицето на нейния председател Нина Чилова не е осведомена и че има неофициални консултации на проектозакона. Няма нищо вярно в това, че тя не е знаела за това писмо и за този доклад. Единствено вярно, че съгласно отговорностите на правителството най-важната отговорност на нашето Министерство на културата е до края на месец юни 2006 година да е разработи и представи Проект на стратегия за българската култура, която съгласно закона, трябва да е обсъдена и приета от Министерски съвет и внесена в Народното събрание. Тъй като този най-важен въпрос не е решен и стратегия няма. Самият министър на културата проф. Стефан Данаилов подкрепи по време на обсъждането в Комисията по култура проектозакона. Всички експерти определят този закон като едно недомислие и то е обосновано от прибързаността, с която се иска да се приеме този закон, който злепоставя цялата ни държава и цялата ни политика по отношение на българската култура. В самия доклад на тази експертна група, която се оглавява от проф. д-р по философия Фридрих Лют – един от известните специалисти в областта на организацията и управлението на културното наследство, под ръководството на проф. Робърт Палмър - директор за култура и културно и природно наследство в Обединеното кралство, специалист по международни правни проблеми, свързани с опазването на културното наследство, съветник на кралицата на Обединеното кралство са изготвили становището по проектозакона. Становището показва преди всичко добронамереността на институциите и на експертите от Съвета на Европа по отношение на създаването на един действително действащ, съвременен закон за културното наследство на България. Но този доклад на Съвета на Европа е скрит от обществеността. Обясненията на председателката на Комисията по култура са, че е получила неофициално доклада, тъй като той не бил адресиран до нея, а до заместник-министър Иван Токаджиев. С него бил запознат министърът на културата проф. Стефан Данаилов. Този доклад не е предоставен, дори на членовете на работната група, изготвила законопроекта. С прикриването на този доклад се цели да се скрие несвършена работа, а именно изготвянето на Стратегия за българската култура. В този доклад е изразено становище по отношение на цялостния замисъл за създаването на такъв закон и буквално е казано следното: „Примерите илюстрират, колко непоследователен е проектът по отношение на дефинициите и структурата. Той не отговаря на европейските стандарти, използвани в различни конвенции и изложени подробно в „Указанията за развитието на законодателните и административните системи в областта на културното наследство на Съвета на Европа”. Това би трябвало да бъде настолна книга за онези, които са съпричастни в подготовката на каквито и да е законови и подзаконови актове в областта на културното наследство. Този проектозакон злепоставя цялата културна общност и цялата държава, показвайки колко безотговорно е отношението към опазването и съхраняването на културното наследство. Културното наследство е в основата на националната сигурност. Национална сигурност означава защита на националните интереси, а защита на националните интереси означава, защита на националните ценности. Тези ценности са в основата на културното ни наследство. Ние сме третата европейска страна, в която по Конституция е заложено като национален приоритет опазването и съхраняването на културното наследство. Така, освен в България, е в Италия и Унгария. 
Фокус: Какво трябва да се направи сега? 
Евгени Сачев: Още в първи курс моите студенти от специалността „Културно наследство” знаят, че първо трябва да има Стратегия за българската култура, стратегия за развитие на българското културно-историческо наследство, след което трябва да се изготви рамков закон или систематичен устройствен закон за защита и развитие на културното наследство. Едновременно с това трябва да се подготвят няколко специални закони – за музеите, за библиотеките, за архивния фонд, закон за националната филмотека, закон за резерватите, за недвижимите паметници на културата и закон за използването на българския език, като една от най-големите културни ценности. След което, трябва да се направи съответната подзаконова правна уредба, свързана с въпроси по отношение на акредитация, лицензиране за опазване на културно-историческото наследство. Трябва да се направи правно-нормативна уредба и за сертифициране. Когато говорим, както е по Конституция, че всички субекти в областта на културно-историческото наследство са равнопоставени това означава, че трябва да се създаде такава законова уредба, която да дава еднакви права и отговорности на всички, които участват в опазването на културните ценности и тяхната социализация. Както е сега законът, и това е не само мое мнение е, че това е един хаотичен закон, темите, които третират една и съща материя, са разпръснати в различни текстове. Освен това няма равнопоставеност на всички видове културно-наследство при регламентирането на неговата защита. 
Фокус: Кои са основните пропуски в така представения законопроект за културното наследство? 
Евгени Сачев: В чл. 5 ал. 2 ненужна е предвидената в закона делегация за издаването на наредба на Министерски съвет, тъй като в правния мир съществува Конвенция за защита на културните ценности, която е ратифицирана и обнародвана от нашия парламент. Тя има предимство пред нормите на вътрешното законодателство. Следователно разписването на такива подзаконови нормативни актове е напълно излишно при наличието и действието на такъв инструмент от международното право, какъвто е конвенцията. Нашата държава е страна по няколко конвенции, които са свързани пряко с опазването и съхраняването на културното наследство. Тези конвенции, обнародвани в Държавен вестник, са част от нашето вътрешно право и имат по-голяма сила, дори ако има колизии с правни текстове от нашата Конституция. В тази връзка, това е констатирано и от експертите от доклада е, че изготвилите законопроекта не познават тези конвенции. 
Фокус: Кои са основните конвенции, които са станали част от нашето законодателство? 
Евгени Сачев: Това са Европейската конвенция за защита на архитектурното наследство, Европейската конвенция за опазване на културните ценности в случай на въоръжен конфликт, Европейската конвенция за интелектуалната собственост, за опазване на археологическото наследство. Моите студенти се обучават именно в тези стандарти и изисквания, включително и тези най-съвременни изисквания на отговорностите на европейската администрация. 
Фокус: Вие споменахте за неравнопоставеност на субектите и неравнопоставеност на защитата на културните ценности. Какъв е основният проблем, според вас?
Евгени Сачев: В законопроектът се смесват трите власти, което нарушава принципа за равнопоставеност на трите власти – основен принцип в европейската политика. Трите власти – тези, които формулират политиката – законодателна, изпълнителна и съдебна власт, трябва да са независими. В случая министърът на културата е натоварен и с трите власти. Тъй като инспекторатът за културно наследство е пряко подчинен на министъра на културата. В доклада на Съвета на Европа се казва още по отношение на използваните понятия, че не се познават дефинициите. Понятието културно наследство освен културно-исторически ценности включва и природонаучни ценности, паметници на културата. Абсурдно е да се занимаваш с такава отговорна задача и да не знаеш основните понятия и категории, с които си служиш. Ето какъв е моят коментар по отношение на глава 2-ра – „Понятия”. Наименованието на тази глава не отговаря на съдържанието на разпоредбите на чл. 6 и 10 в законопроекта, тъй като по съществото си, те само изброяват и не дават никакви легални дефиниции или определения на използването на нормативни понятия. Искам да напомня на юристите, макар че не съм юрист, че има Указ 883 от 24 април 1974година за прилагане на Закона за нормативните актове. В този указ изрично се подчертава, че заглавието изразява главното съдържание. Удачно и нормативно издържано изброените понятия да се обяснят в допълнителните разпоредби на законопроекта, а не в самия законопроект. Поначало е нелогично и научно неиздържано е законът да е само закон за културното наследство. За какво за защита, за опазване или... След това в алинея първа се казва, че този закон урежда обществените отношения, свързани с опазването на културното наследство в България. И какво разбират те под опазване? В същия този член ал. 2 , се казва че държавата осигурява защитата на културното наследство. Питам опазване и защита едно и също ли е? Кое е родово, кое е видово понятие? Защитата - опазване и съхраняване ли е. Позволяват си дадат определение що е това опазване на културното наследство в чл. 8 ал. 1 „Опазването на културното наследство е системен процес на издирване, идентифициране, документиране, изследване, съхраняване, консервация, реставрация, ползване, популяризиране, интегриране и социализация на културното наследство”. Изготвилите проектозакона са дали прилично определение единствено на това що е музейна дейност. Като погледнах проектозакона разбрах, че те са използвали един проект на закон за музеите и музейната дейност. Трябва да се прави разлика между научните определения и юридическите определения, като първите служат за основа при създаването на юридическите. 
Фокус: Вие споменахте, че в законопроекта липсват резерватите като природонаучна даденост? 
Евгени Сачев: Да, а определението на ИКОМ – Международния съвет, прието на 26 юни в Барселона от 170 държави, се казва, “институциите, които съхраняват колекции и показват живи образци от растения и животни също са музеи – ботанически и зоологически градини, аквариуми, планетариуми, научни центрове и обсерватории, художествени галерии с идеална цел, природни резервати, консервационни институти, изложбени галерии към библиотеки, архиви, центрове, природни паркове”. Къде са тези неща в закона? Няма нищо, свързано с така нареченото дигитално наследство. В Хага преди три години се проведе международна конференция, по време на която се обсъждаха общите критерии и стандарти във връзка със защитата на дигиталното наследство. Всички електронни информации, създадени преди 20 години са предмет на музейното дело. 
Фокус: Казват, че този законопроект не решава въпроса с иманярството? 
Евгени Сачев: Този закон отваря пътя на иманярите и не създава условия за борба с този вид престъпност. В параграф 6 от проектозакона се казва, че тези престъпления се дават на прокуратурата и съда. За коя прокуратура и за кой съд става въпрос, трябва да се уточни чия компетентност се визира. Написано, че трябва да има стратегия, без да се уточняват срокове за нейното написване. Поне в преходните и заключителни разпоредби на този закон, трябва да бъдат разписани сроковете. Ние сме единствената страна в Европейския съюз, която няма стратегия за своята култура. В тази стратегия трябва да има два основни дяла – за културното наследство и за културната дейност. Трябва да има държавен орган на ниво агенция, който да се занимава с опазването на българското културно наследство. В Италия, например има Министерство на културното наследство и информацията. В Македония има Управа на културното наследство, което за тях е равнопоставено на агенция по културното наследство, в Гърция е така, в Румъния е така. 
Фокус: Защо е необходимо обособяването на още една агенция? 
Евгени Сачев: Необходимо е защото, както е написано по Конституция, че държавата се грижи за опазването на културното наследство. В сегашното състояние е необходим съвременен модел на организация, която да създаде надеждни условия за съхранение на това културно наследство и за неговото опазване. След това е възможно да се либерализират някои организационни форми на работа. Аз съм привърженик на така нареченото инвестиционно приватизационно финансиране на някои дейности в областта на културното наследство. Когато говорим за инвестиционно приватизационна политика аз имам предвид преди всичко културната индустрия – онези продукти и услуги, които обслужват гражданите и са свързани с издателска дейност. 
Фокус: Какво е за вас този законопроект? 
Евгени Сачев: Това е една мостра без стойност. Аз нямаше да се намесвам, ако не бе толкова отговорна задачата. Без експерти господа управляващите ще правят само празни ходове. Така направиха в република Македония през 2005 година. Аз бях консултант тогава.
Фокус: Какъв е техният закон за културното наследство? 
Евгени Сачев: Първо македонския парламент прие Стратегия за културното наследство, след това приеха нов рамков закон за защита на културното наследство, приеха и още шест рамкови закони, включително и закон за защита на македонския език. Направиха си Управа, тоест агенция за културно наследство, направиха си инспекторат за културно наследство на двойно подчинение. Техният инспекторат освен с експерти, разполага и със служители, които работят към тяхната структура по сигурността. В Македония успяха да направят и единна информационна комуникационна система, която ние от години се мъчим да направим. Македонците още от пролетта на 2005 година започнаха да пълнят модулите на информационната система не само с културни ценности от Македония, но и от целия Балкански полуостров. Те спечелиха проект на стойност около 5 млн. евро. Намериха парите за кофинансиране от националния си бюджет и тази система вече може да бъде ползвана. Тя е интегрирана в седем модула и на седем равнища има комерсиален модул за ползване срещу заплащане и такъв модул, който се ползва от митничарите, специалните служби. Има модул за създаване на мрежи по профили на хора. Ако аз съм реставратор мога чрез интернет мрежата да си намеря партньори. Същата информационна система я имат вече го има в Румъния вече шеста година. 
Фокус: Може ли да бъде спрян и как? 
Евгени Сачев: Той трябва да бъде спрян. Цялата културна общност и експертите трябва да обединим усилията, за да бъде спрян законопроектът. Ако по този начин дадем ход на този законопроект ще се злепоставим пред Европейския съюз. Дори да го приемат закона той няма да работи. Този закон е по-лош, дори и от този от 1969 година. Той отваря вратата за всички безобразия, които могат да се случат в областта на културното наследство. Включително развихряне на иманярската мафия, изнасяне на културното наследство по най-бандитски начин. 
Десислава АНТОВА