Критиките към Закона за културното наследство издават нечисти интереси 

Калина Томова 

Проф. Герджиков, вие сте член на парламентарната комисия по култура и сте един от вносителите на новия Закон за защита на културното наследство. Вчера се появиха мнения – на ген. Ваньо Танов и проф. Божидар Димитров, че този закон е писан за големите колекционери на антики като Васил Божков. Така ли е?
Това е изключително некомпетентно изказване и се изненадвам, че такъв авторитетен човек като Божидар Димитров може да се изрази така полуграмотно.
За кого тогава е писан законът?
Този закон е писан за България, той наистина е национален закон. Писан е, за да се предотврати огромното безобразие и безхаберие на българския парламент, който през 1998 г. отвори вратите националното богатство да влезе в частни ръце. Вместо това, което е национално археологическо богатство, да бъде единствено на държавата - така, както всички отговорни държави правят със своите национални богатства. През 1998 г. се отваря една врата, за да могат хора с нечисти намерения да станат собственици на нещо, което принадлежи на цялата нация.

Комисията по култура съобразявала ли се е с нечии частни интереси при изготвянето на законопроекта?
В комисията по култура има и представители на опозицията. И интересното е, че този закон обедини и управляващите, и опозицията. Което показва надпартийния, националния характер на този законопроект.

А на какво тогава според вас се дължат критиките?
Винаги има хора, които са недоволни от нещо. Винаги има хора, които са с престъпни намерения и когато видят, че им се отнема придобитото по престъпен начин или има опасност да им се отнеме, те надават вой до небето!

В случая обаче тези, които реагираха, са обществени фигури, които нямат лоша репутация – шефът на НИМ, бившият шеф на ГДБОП?
Аз не знам дали имат, или нямат. Но отношението към този законопроект ще покаже кой има нечисти интереси в тази сфера

Вие вярвате ли, че колекционерите ще спазят закона и ще декларират всички ценности, които притежават?
Ако тези колекционери искат да си показват колекциите, те трябва да го направят. Ако искат да се крият като мишки – и те, и това което владеят – тогава нека не го декларират!

Смятате ли, че ще имат интерес да обявят, че притежават предмети, които са купили от иманяри например?
Като нямат интерес, нека непрекъснато да се страхуват, че могат да дойдат барети, които да открият тези предмети и съответно да си понесат последиците като хора, които са нарушили закона.

А трябва ли спецполицаи, баретите, както вие казвате, да навестят големите колекционери?
Разбира се, че трябва да правят проверки къде има престъпници в тази държава и тези престъпници да си получат заслуженото. Крайно време е да се разбере, че престъпниците не трябва да командват държавата.

Професор Божидар Димитров имаше една такава забележка, че законът е писан без държавна стратегия за опазване на културното наследство, която по принцип би трябвало да го предшества?
Напротив, точно тук се съдържа тази стратегия, точно в този закон.

А кои са експертите, които са давали препоръки и съвети при писането на закона, защото се появиха подозрения, че са сондирани мненията на иманяри като известния Митко Бузата например?
Това е още едно безотговорно изказване. В българския парламент могат да влизат само хора с пропуск. Така че много лесно може да се направи справка кои са влизали в комисията за култура, кои са присъствали и кои са участвали в разработването на този закон. Никакви други Шкумби, Бузи и т.н. не са се вясвали в българския парламент.

Според вас има ли предпоставки този закон да удари иманярството? Защото може да се разсъждава в следната насока – колекционерите могат да декларират и узаконят всичко, което притежават, включително купеното от иманярите, съответно иманярите имат интерес да продължат да ограбват и да продават…
Не. Когато колекционерите декларират, че владеят такива ценности, те не могат да излагат на аукцион абсолютно нищо от тях. Може да се търгува само с предмети, които имат документ за собственост. А пък тези, които не декларират, няма да могат да показват абсолютно нищо – той трябва да се крие като един престъпник може само да ги показва много тайно по тъмна доба на своите деца и внуци и да казва “Вижте какви неща имам!”, а всъщност той е един престъпник!

Какво ще стане с наследствените колекции – има колекционери на картини, на монети и пр. чиито ценности са наследени може би нямат документи за собственост?
Картините изобщо не попадат под този забранителен режим. На тях не им трябва документ, те не трябва да се притесняват. Археологията е тази, която сме длъжни да съхраним, защото е национално богатство.

Има забележка и към клаузата за концесиите е мъртвородена, защото засяга само обекти, които са напълно изследвани, а такива нямало?
В такъв случай можем да направим корекция между първо и второ четене. Този закон в този си вид, макар че според мен е в много добър вид, все има нещо, което може да се доизкусури.