Законът на Чилова не става за чеп

И комунизмът не е посягал на съкровищата на Църквата. Тя го направи

Божидар Димитров, директор на НИМ 
Снимка: БТА 

От известните 1482 паметника според проекто-закона на Чилова държавата поема грижата за два-три. Дали гробницата край Свещари ще е една от тях? 
Предстои да се гласува на второ четене от парламента проекта на закон за културното наследство на Нина Чилова. Нека да припомним, че той беше направен в дълбока неизвестност и без каквато и да е държавна стратегия. А стратегията изисква държавата да знае кое е за нея, как ще се грижи за своето, кои ще са институциите, които ще отговарят за защита на нейните интереси. Останалото априори се дава като право на частниците. А вносителката е записала в съчинението си, че няколко месеца след приемането на закона трябва да бъде изработена държавна стратегия. Тоест държавната стратегия ще следва закона на Чилова. Това е като да поставите конят зад каруцата.
Да не говорим че проекто-законът в този му вид е неизпълним. Нина Чилова няма ни най - малка представа от тази материя. На всичкото отгоре чрез него тя определя конкретни грижи по изпълнението на закона на различни държавни институции. Но чиновниците в тях и живи да ги одерат не могат да ги изпълнят. Например на Института за паметниците на културата му се поверяват цели 40 000 недвижими паметници (?!). Неговият щат сега е съкратен до абсурден минимум. Преди време той имаше клон във всеки окръжен град. Тогава в него работеха около 2500 човека. Сега там са 49 човека заедно с чистачката.
Разминаването с реалността е просто очевидно. 
Относно частните колекции.Чилова иска в срок от три месеца те да бъдат декларирани. Ами нали държавните музейни служители трябва да ги опишат. Това са 60 000 колекции. Как ще бъдат точно описани? И десет живота да има един служител 200 колекции не може да опише. А да сложиш колекциите под забрана означава да ги конфискуваш. Това означава да принудиш колекционерите да започнат да разпродават милиони монети и хиляди статуетки на Запад.
Пред угрозата хората да станат държатели и да загубят правата си всички археологически колекции ще бъдат изнесени. Да не са луди собствениците им да си ги държат у дома, че да им позвъни полицията на вратата и да ги вземе. А като знам какъв е българинът, веднага ще почне да донасят на властите, кой какво притежава. Затова напоследък започвам да се замислям, а това го казват и други хора - частни колекционери, че играят пари. Много пари. И то от дилъри. И те са в чужбина. Известно е, че в последно време "стоката " им от България напоследък секна. Сега Чилова решава проблема. Затова те изпълзяха на бял свят и се намесиха в създаването на този закон. В частта си за частните колекции и концесионирането, този проект за нормативен акт обслужва единствено интересите на иманярите.
С проекто-закона си Нина Чилова посегна и на църковните ценности. Народната власт го направи навремето. Но не постави ръка на всички. Остави на разположение на църквата голяма част. Докато сега младата депутатка тотално слага ръка на всичко. Това е революция. Дори в комунистическо време имаше и църковен музей.
В същото време, когато си написал, че няма да се дават национални паметници със световно значение на концесия, а тези които ще се дават ще са археологически значи че на практика ти ги даваш на иманярите. Какъв е смисълът да се вземе на концесия нещо, което не е национален паметник? Какви туристи ще идват на някоя стара воденица да речем? Никакви. Нямаш изгода. Ако вземеш крепост, за да я поддържаш и от туристи да печелиш, тогава има смисъл. От известните 1482 паметника държавата поема грижата за два-три. Останалите остават на иманярите, които единствени ще се занимават само археологическото наследство. Това е наистина един "фундаментален" подход.
Следва да се отбележи и, че в проекто-законът на Чилова изобщо не е засегнат статута на истинските културни наследства като стенописи, фрески, икони и други. Вносителите дори са написали в мотивите, че археологическите находки са "основният" източник на историческа информация. Това е пълна глупост. И студентите по история от първи курс знаят че археологията се нарежда на трето, четвърто място като източник на информация за историческата наука.
Просто законът на Чилова не става за чеп дори. И дано това го осъзнаят повечето от българските депутати, за да го спрат.

Проектът за закон оставя културно-историческото наследство без защита
 
Проф. Божидар Димитров, директор на НИМ
 
Съчинението, което се представя за проектозакон, страда от редица фундаментални недостатъци. Първо – вносителите не са професионалисти и въобще не им е ясно какво е културно-историческо наследство. Питам се какъв трябва да бъде мотивът ти да седнеш да правиш нещо извън своята област? Те са сметнали въз основа на несистемни контакти с определени „експерти”, че културно-историческо наследство е археологическото наследство. Дори защитават концепцията, че то било най-ценният носител на историческа информация за миналото ни, затова трябвало да се положат най-големи усилия за опазването му. Това не е вярно – археологическото наследство не е най-ценният носител на информация. Дори бих казал, че е на последно място между останалите културно-исторически паметници, които наистина носят ценната информация за нашето минало и главно въз основа на тях го реконструираме. Това са обикновено ръкописите, административните документи,ако щете дори шпионските документи на разузнавачи, които са скитали по нашите земи, но не и археологическите паметници. Те са неми. Информацията, която носят, е резултат от тълкувания, които биха могли да бъдат и погрешни или най-малкото несъвършени. 
 Съсредоточавайки се върху културно-историческо наследство, от защита изпадат практически всички останали групи културно-исторически паметници. И неслучайно в текста на закона фигурират само две от институциите, които съхраняват културно-историческото наследство, социализират го, ползват го и т.н. - Институтът за паметниците на културата и Археологическият музей. Оттам липсват дори като упоменаване Националният исторически музей, Народната библиотека, Художествената галерия, Агенция Архиви и .н. - все сериозни институции и големи национални хранилища на паметници. Това е първото фундаментално неразбиране, дължащо се на първородната грешка – законът да се прави от неспециалисти, които сами трябва да търсят експертите. Те не са ги и търсили.
Индиана Джоунс без карта и компас
Второто е че правят закона без ясна държавна стратегия за културно-историческото наследство и реформа на институциите, които ще я изпълняват. Това, което са измислили за археологическото наследство,те го полагат на съществуващите институции , без да се интересуват дали биха могли да изпълняват въпросния закон. Поставили са, ако може така да се каже, конете зад каруцата – първо създават закона. И дори като точка в закона казват „Шест месеца след приемането на този закон да се създаде държавна стратегия.” Как ще се създаде държавна стратегия - тя във всички случаи трябва да се съобрази с вече съществуващия закон и съществуващите институции. А трябваше да е точно обратното!
Институтът за паметниците на културата, който е вписан с целия си устройствен правилник в закона (което е пълен абсурд!) има 53 служители в момента заедно с чистачките. Някога той беше могъщ институт с поделения във всеки окръг с повече от 300 човека и наистина можеха да контролират нашите около 40 000 паметника. Как един институт с 53 човека и една единствена кола, купена наскоро, ще охранява 40 000 паметника - от Силистра до Петрич и от Видин до Малко Търново? Очевидно това е невъзможно. НИМ пък не е упоменат поименно, но в някои текстове са му вменени задължения. От Общо 240 музея - 230 общински, няколко ведомствени и национални, единствено НИМ може да описва и сертифицира монети. Как ще го правим, като имаме един-единствен нумизмат – тоест ние също сме съкращавани безмилостно. Просто нямаме физическата и професионална възможност в рамките на 3 месеца да опишем всички 60 000 колекции в страната. Тези, които са писали закона, просто не познават състоянието на нещата, затова са стигали до крайности. Нормално е - един психиатър и една млада юристка, която трудно отличава композитор от художник, седнали да правят закон за културното наследство! Това е жестоко обидно спрямо цялата гилдия, която след дълго мълчание най-после въстана...